Мария Илиева
Ще го търся…

chitanka.info

Ще сипе сняг, висулките ще звънкат.

Премръзнали със снежната премяна

големите дървета ще прегърнат

стаени в клони

сиви птички.

Премръзнали, треперещи и гладни.

Едно момче с червени бузи

ще дойде…

От дланта си да ги храни.

Напред ще се затича… или върне.

Търкулват се годините

— искри на броеница,

момчето ли порастна?…

Времето ли мина?

Раздал трохите на сърцето

със много обич…

Кълвяха враните без жалост.

Днес виждам го

в олющената пейка,

ръце протяга… търси птици.

Пристъпвам по блестящата пътека,

снегът изкърцва…

плаче всяка стъпка.

Ще го търся

във безпътната алея,

знам че той е там…

и мен ме чака.

Дори и да го няма,

ще попитам,

за него

птиците в парка.

Неуморно ще вървя,

през преспи,

безспир ще тичам.

И ще падам…

Дано да се смили над мене

тази зима.

С дъхът си искам

дланите да стопля.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.